![]() | |
Region | Západní Evropa |
---|---|
Období | 20. století |
Narození | 6. ledna 1912 Bordeaux, Francie |
Úmrtí | 19. května 1994 (ve věku 82 let) Pessac u Bordeaux |
Škola/tradice | nekonformní personalismus |
Význačné ideje | nebezpečí technologie, propaganda |
Alma mater | Univerzita v Bordeaux |
Významná díla | The Technological Society, The Political Illusion, Autopsy of Revolution, De la révolution aux révoltes, Anarchy and Christianity, Le Système technicien a Changer de révolution. L'inéluctable prolétariat |
Vlivy | Jean Calvin, Søren Kierkegaard, Pierre-Joseph Proudhon, Karel Marx, Karl Barth, Nikolaj Berďajev, Max Weber |
Vliv na | Cornelius Castoriadis, Ivan Illich, Thomas Merton, Paul Virilio |
Některá data mohou pocházet z datové položky. | |
Jacques Ellul [žak elyl] (6. ledna 1912, Bordeaux – 19. května 1994, Pessac u Bordeaux) byl francouzský sociolog, historik, filozof, spisovatel, právní teoretik a protestantský teolog, který sám sebe řadil ke křesťanskému anarchismu.
Byl profesorem na univerzitě v Bordeaux. Silně ho ovlivnilo dílo Sorena Kierkegaarda a Karla Bartha, ovšem i Karla Marxe, jehož dílo vykládal z křesťanských pozic. Už od 30. let 20. století ovšem patřil k ostrým kritikům sovětského komunismu. K jeho velkým tématům patřil technologický pokrok (zejména slavná kniha La Technique ou l'enjeu du siècle z roku 1954), propaganda a vztah křesťanství a politiky. Byl přesvědčen, že moderní technologie ubíjejí humanitu. Je mu připisováno autorství hesla „mysli globálně, jednej lokálně“, které si osvojilo zejména protiglobalizační hnutí. Za druhé světové války bojoval v hnutí odporu a zachránil přitom také mnoho Židů, proto roku 2001 získal ocenění Spravedlivý mezi národy od organizace Jad Vašem.[1] Sám silně podporoval stát Izrael.